Tidigare:
Hej, milady. Jag menar, Violet.
- Jag saknar dig. - Swan?
- Hur kan du vara här? - Zeus skickade tillbaka mig.
Den här kommer inte att döda dig. Den kommer att förinta dig.
Det här är mitt rike.
Regina? Jag vet att inget vi säger hjälper-
- men vi vill att du ska veta att du inte behöver gå igenom det ensam.
Det behöver hon inte.
Min syster behöver vara med nån som förstår henne.
Zelena, vi beklagar sorgen.
Det som hände med Hades kan inte direkt vara lätt.
Vi ska låta er vara ifred.
- Henry. - Violet?
- Jag beklagar det som hände Robin. - Tack.
När jag hörde att du åkte till Underjorden-
- var jag rädd att jag aldrig skulle få se dig igen.
Var du?
Jag med.
- Du borde nog vänta utanför. - Ja... Regina.
Robins död måste vara tung för henne.
Att du är här när han inte kan komma tillbaka...
Hon förbannade ett helt rike när hon förlorade sin första kärlek.
- Hon har förändrats mycket sen dess. - Ja, men jag måste berätta taktfullt.
Belle, din far vägrar att väcka dig så jag ska hitta ett annat sätt.
Det är inte bara dig jag oroar mig för, utan vårt ofödda barn.
Det finns bara ett sätt att befria er båda.
Jag behöver mer kraft.
Jag behöver allt.
- Regina... - Snälla, det räcker med medömkan.
Jag vet. Kan vi prata i enrum? Det är rätt känsligt.
- Vad i helvete var det? - Swan! Är allt bra?
Krok...
- Vad fasen gör piraten här? - Lämnade vi inte dig i Underjorden?
Jo, det gjorde ni, men nu är jag tillbaka.
Lika taktfull som vanligt.
Jag är van vid lidande och att andra får som de vill.
Men just nu spelar våra känslor ingen roll.
Det finns bara en person som kan stå bakom den där magiexplosionen.
Gold.
Han har den olympiska kristallen, eller en del av den.
- Jag känner fortfarande dess aura. - Det är du inte ensam om.
- Han skapade en fjättringsbesvärjelse. - Vad binder han kristallen till?
Magin i Storybrooke. Därför läste han besvärjelsen här.
Med kristallen kan han ta stadens magi för sina syften.
Gold har redan De ondas kraft.
Han vill väcka Belle fast kyssen inte funkade.
Tror ni att han nöjer sig med det?
Tror ni han lämnar tillbaka kristallen och magin sen?
- Han har rätt. Vi hämtar kristallen. - Var ska vi börja?
Du borde kanske avstå den här gången.
Du var så försiktig... Du är rädd att den onda drottningen ska visa sig!
- Jag vill bara ditt bästa. - Nej.
Om du är ledsen följer vi dig till helvetet.
Men när jag är ledsen måste jag ta en timeout.
Du tänker inte klart.
- Säg inte vad jag ska göra. - Mammor, snälla...
Inte nu, Henry. - Du kanske ska tänka över saken en stund.
Vill du inte ha min hjälp? Då fixar jag det här på egen hand.
Gå hem till mig och vänta. Där är du i säkerhet. Okej?
Vi fixar det här.
Jag menar allvar, Henry. Gå direkt hem.
Henry, vad är det som händer? Jag fick ditt mess.
Farfar försöker stjäla stadens magi. Nu inser jag hur illa det är.
Det handlar alltid om magi. Magi förvandlade mamma till Den onda.
Den tog ifrån min andra mamma den man hon älskade. Och nu...
Nu driver den in en kil mellan mina föräldrar.
Jag trodde magi var god eller ond, men den är alltid dålig.
Se dig omkring i butiken.
De är Geppettos föräldrar.
Den här nålen har förhäxat dussintals personer så att de aldrig kan vakna.
Och i den här finns en hel frusen by. Magi har skadat så många.
Min mor... Det var så hon dog.
På grund av magi.
Följ med mig, på en roadtrip. Det är som att vara på jakt efter nåt.
Och vi åker buss. Det är som en häst, men med hjul och säten. Följ med.
- Vad sägs? Jag kan nog lösa det här. - Pappa skulle nog döda mig.
- Men ja, självklart följer jag med. - Toppen!
Vi kan kalla det Operation blandband.
Vi behöver bara en sak till.
Jag lovade att bara skriva ner det som händer.
Men det vi ska göra är för allas bästa.
Den olympiska kristallen dök upp i Författarens hand.
Vad är det?
Kristallen som farfar band Storybrookes magi till.
Jag förstår inte. Du sa ju att magi är dåligt. Varför tar vi då med den?
För att förinta den.
En gång för alla.
Vi har inte hittat Gold, så vi måste utvidga sökområdet.
- Var är han? - Jag sa att vi skulle hitta Gold.
Inte Gold, utan Henry. "Mamma, en sak driver in kilar mellan oss."
- "Jag måste förinta..." - "...roten till våra problem."
Vad menar han? Vad ska han förinta?
Det kan nog jag svara på.
Den olympiska kristallen och all magi som är fjättrad till den.
Henry har överlistat oss. Han stal kristallen rätt framför näsan på mig.
- Skulle Henry förinta magi? - Det får vi hoppas att han inte gör.
- Vad händer om Henry lyckas? - Stan är byggd med magi. Vad tror du?
- Han skulle aldrig skada oss. - Det hälsar jag när jag tar kristallen.
- Våga inte gå nära min son. - Ledsen, men han hotar mig nu.
- Regina, vart ska du? - Jag tänker inte förlora Henry med.
Vi måste tänka. Gold vet inte heller var Henry är.
Vi? Jag minns inte att jag bad dig följa med.
Du satte mig på avbytarbänken. Nu får du sitta där.
Även om jag vet hur vi ska hitta Henry?
Okej, sheriff Swan. Var är han?
Han har rymt så många gånger att jag har gps på hans mobil.
- Vi kör. Vi måste hinna ifatt. - Vart är han på väg?
Boston.
- Kan magin försvinna? - Bara om Henry förintar kristallen.
- Hur kommer vi hem utan magi. - Vi kan skicka hem er nu.
- Vi? Jag tror du menar mig. - Kan vi få en portal utan en tornado?
Ni hjältar är riktiga glädjedödare. Nåväl...
Var han inte på bussen? Varför säger gps-sändaren att han är ombord, då?
Henry gömde mobilen under sätet så vi skulle tro att han var i Boston.
- Har du några andra smarta idéer? - Regina!
Det var nåt nytt.
Hur är det möjligt? Här finns ingen magi.
- Henry är här med kristallen. - Och all Storybrookes magi.
Golds magi måste också fungera här. Vi måste hitta Henry först.
Om han inte är i Boston, var är han då?
Och jag tyckte att tornen i Camelot var höga!
Välkommen till New York.
Är det säkert att Regina inte blir sur om vi inte säger hej då?
Hon förstår nog. Robin skulle vilja att han växte upp i Sherwoodskogen.
Jag kommer snart på besök, och vi tar med din lillasyster.
Den är till Regina. Den är från en av pappas pilar.
Vad gulligt av dig. Det blir hon glad över.
Det var alla. Du kan stänga den.
- Vad är det som händer? - Backa!
Zelena?
Det måste ha nåt att göra med att magin är bunden till kristallen!
- Är det bra med alla? - Ja, för tillfället. Titta.
Vi är inte längre i Storybrooke.
Det måste finnas nåt här som tillhör Henry.
- Har du en karta i den här svinstian? - I handskfacket.
Det var förresten din idé att köpa mat.
- Ge mig din hand. - Varför? Vad är det?
Är du rädd att jag ska tvinga dig till evig sömn på en bussbänk?
Om du vill hjälpa Henry måste du lita på mig.
Nu när det finns magi i världen kanske det här funkar.
Om det gör det kommer du att leda oss direkt till honom.
Självklart! New York. Hoppas att Gold inte vet det än.
Välkommen till New York. 15 dollar, tack.
Jag kan inte föreställa mig att bo här. Det är överväldigande.
Jag tänkte samma sak i Camelot, tills du visade mig runt.
Jag vill utforska det här stället, men vad har det med magi att göra?
Det har med min pappa att göra. Magi slet isär hans familj också...
- ...när farfar blev Den onde. - Ville han också förinta magin?
Ja. Men ingen vet det, inte ens mina mammor. Berätta inte för nån.
Jag ska inte berätta för nån, jag lovar.
Han var här och sökte ett sätt att skydda sig om hans far hittade honom.
Han tyckte att det bästa sättet var att förinta magin. Löste han det?
Han dog innan han hann göra det. Men han var nära, det står i hans dagbok.
Den måste finnas i pappas lägenhet. Kom!
Om det inte är Storybrooke eller Den förtrollade skogen, var är vi då?
Jag vill nog helst inte veta. Kan du ta oss till Storybrooke?
- Inte riktigt. - Så vi är fångna här?
- Du kan väl laga den? - Självklart. Har du tejp?
Det är inte som att laga kofångare! Det krävs brygder jag inte har här.
- Då får vi hitta dem. - Vi måste skynda på.
Om vi inte hittar Regina och Emma innan Henry förintar magin-
-får vi aldrig återse Storybrooke.
Jag hör nåt...
Ursäkta. Kan du berätta var vi är?
- Du behöver inte springa. - Snälla, skada mig inte!
- Vi vill bara veta var vi är. - Jag får inte prata med främlingar.
- Du behöver inte vara rädd för oss. - Ni borde inte vara här. Gå.
Vi försöker. Vi vill hem till våra familjer i staden Storybrooke.
- Vilket underligt namn. - Vi behöver magi för att ta oss hem.
Magi? Nej, det är farligt. Om jag hjälper er så blir jag straffad.
Straffad? Av vem?
Av mig.
Nu vet vi varför han var så rädd.
Det är inte som nån fängelsehåla jag har sett.
Gallret är förtrollat. Vi tar oss inte ut med magi.
Trollstaven, då? Har du kvar den?
Borde jag bli förolämpad för att han inte kroppsvisiterade mig?
Göm den! Nån kommer.
Där är ni ju. Fångarna som angrep min trädgårdsmästare.
Vi angrep ingen. Vi vill bara veta var vi är.
Ni behöver bara veta att ni inte vill vara här.
Och att det är ni som ska svara på mina frågor.
- Varför är ni egentligen här? - Vi vill bara åka hem.
Ni måste tro att jag är väldigt naiv. Jag vet att ni ljuger.
Jag vet vem som skickade hit er.
Nå, vad är det Den onde vill?
Känner du den jäkla Krokodilen? Vem är du? Vad vill du?
- Ljug inte för mig. - Han är för stark.
Vi fattar, du är mäktig.
Men att döda honom förändrar inte att Rumpelstiltskin är vår fiende.
Vi är för att han försökte stjäla magi från staden-
- för att väcka kvinnan han älskar. Hon är gravid.
Förväntar ni er att jag ska tro på att Den onde har funnit kärlek?
Oavsett vad du har emot honom så har vi inget med det att göra.
Släpp oss, så slipper du oroa dig för oss igen.
Enligt min erfarenhet låser man in det man inte vill oroa sig för.
En stark bur, som den här.
Det är när man låser upp buren...
...som problemen börjar.
Henry var nog här, men jag tror inte han var ensam.
Det är Henrys och Violets låt.
- Har de en låt? - Han gillar henne. Hon är trevlig.
Du slet ut hennes hjärta i Camelot.
Jag vill bara veta vart hon har tagit min son.
Jag tror jag kan lista ut det.
Han har försökt rensa sökhistoriken, men jag kan få tillbaka den.
Vi får se. Det kanske finns nåt annat som avslöjar vart de har tagit sig.
- Har du hittat nåt? - En av Robins böcker.
Han måste ha tagit med den från Storybrooke när han kom hit.
Jag gav den till honom. Det är en samling-
- om den här världens legender om Robin Hood.
Han skrattade åt alla fel i den.
- Vad är det? Mår du bra? - Det är ett brev från Robin till mig.
Han skrev väl när han var med Marion... Din syster.
- Vad ska jag göra? - Du måste läsa det.
Kära Regina, jag borde inte skriva till dig, men du ska veta-
- hur stolt jag är över dig. Du lät kärleken förändra dig.
Oavsett vad som skiljer oss åt, vet jag att du är hjältinnan-
-som jag föll för. Robin.
- Regina? Mår du bra? Vad stod det? - Snälla, försök inte trösta mig.
Jag vet att jag inte kan det, så jag ska inte försöka.
Jag är ledsen för det som hände tidigare.
Jag var så rädd för hur du skulle reagera på Krok-
- att jag inte ställde upp när det gällde Robin.
Vill du veta varför jag blev så arg? För att du har rätt.
Den onda drottningen finns i mig och försöker alltid komma ut.
- Du förstår säkert inte. - Jag kämpade mot ondskan.
- Du vet att jag förstår. - Med all respekt, det gör du inte.
Du stod vid avgrunden, men du drogs tillbaka innan den slukade dig.
Jag blev uppslukad, och jag måste leva med det varje dag.
- Jag vet inte hur det känns. - Det är utmattande.
Jag ligger i ständigt krig mot mina instinkter. Som med Krok...
Min första impuls var att slita ut hans strupe-
- för att det inte är rättvist att han överlevde när Robin inte gjorde det!
Men det gjorde jag inte, för nu vet jag att det är fel.
Trots att jag vill ge efter för ondskan, så gör jag inte det.
Så jag är snäll och hatar varje sekund av det.
- Hatar du att vara snäll? - Ja. Det är komplicerat.
Jag vet att det är det rätta, men det leder till förluster för mig.
Men jag fortsätter göra det, och jag fortsätter att lida.
Men jag vet att Den onda drottningen inte får komma tillbaka.
- Jag får aldrig ro. - Jo. När du blev kär i Robin...
- ...var du lycklig. - Och se vad som hände.
Jag är vad jag är. Jag gjorde det jag gjorde.
För många år sen hade jag ett val.
Snövit avslöjade en hemlighet, och jag kunde ha valt att förlåta henne.
I stället gjorde jag hemska saker.
Onämnbara saker.
Det kommer aldrig att försvinna.
Jag försöker vara en hjälte.
- Det har du varit. - Det finns ingen räddning för mig.
För mig finns det bara lidande. Det vilar en förbannelse över mig nu.
Förbannelsen är att se skillnad på gott och ont, och jag är mellan dem.
Om jag går tillbaka till det så förlorar jag alla jag älskar.
Henry, mina vänner...
Alla.
Och om jag försöker vara god-
- så måste jag leva med mitt gamla mörker och dess konsekvenser.
Det tror jag inte på.
Jag tror på dig.
Det är för att...
...för att du är god. Men för mig är det ett enkelt val.
Jag lider hellre än att se den smärtan i folk jag bryr mig om.
Det här är mitt öde.
Och jag sitter fast.
Han är på biblioteket.
Vad gör de där?
Vill ni verkligen till läsesalen med sällsynta böcker?
Då var vi framme. Ingen har varit här på evigheter.
De flesta kommer för generell litteratur. Lycka till med uppsatsen.
Pappa hade ett möte här.
Det han letade efter för att förinta magi måste finnas här.
Börja med dem. Läs allt två gånger, för pappa hittade inte det han sökte.
- Tror du verkligen vi kan det? - Det måste vi.
Det är omöjligt!
- Vad har du hittat? - De ser ut precis som min sagobok.
De är magiska. Vad gör de i New York?
Jag har aldrig sett de här figurerna i min bok. Titta!
Det är så många berättelser.
Du sa ju att berättelserna i dina böcker är verkliga.
Så kanske...
...de här också är verkliga.
- Går det bra? - Ja, helt jäkla fantastiskt.
Bortsett från att Krokodilen lyckas vara i vägen för mig här med.
Vad gjorde han mot föreståndaren?
Med honom kan det vara vad som helst.
- Förbered dig. Nån kommer. - Okej, nu gör vi det.
- Där är ni. - Vad gör du här?
- Jag ska hjälpa er. - Sist ville du inte prata med oss.
Föreståndaren tittade på. Jag hade inget val.
Om du vill hjälpa oss, öppna gallret.
Jag kan inte, hans biträde har alltid nycklarna.
Jag kanske kan skaffa magin ni behöver, men ni måste lova nåt.
- Lova att ta mig med er. - Till Storybrooke? Varför det?
Jag har inte alltid varit trädgårdsmästare här. Jag var läkare-
- innan föreståndaren förstörde allt. Han gjorde mig till fånge.
Vi behöver magi för att laga trollstaven.
Jag vet var det finns. I sjukhuslabbet.
Jag kan inte ta nåt utan att föreståndaren märker det.
Ge mig delarna så jag kan laga dem. Sen lämnar jag tillbaka den.
Den där trollstaven är enda vägen hem. Varför skulle vi lita på dig?
Ni har träffat föreståndaren. Jag vill bort från honom.
- Det är en dålig plan. - Det är den enda vi har.
Nu förstår jag varför pappa gav upp. Det finns inget om att förinta magi.
Vi kom ända hit helt förgäves.
Nej, det är inte förgäves. Du kommer att komma på det.
Jag vet varför din far inte klarade det! Han var aldrig i Camelot.
I Camelot såg jag målningar av den heliga graal, källan till all magi.
Den såg ut precis så.
Men graalen blev ju Excalibur.
Nej, graalen var av silver, men den här ser ut som dess tvilling.
- Om graalen var början på all magi... - ...kan den här vara slutet på den.
- Backa. - Varför? Vad tänker du göra?
Du hade rätt.
- Den här kommer att förinta magin. - Vad gör vi härnäst?
Oavsett vad det är så är det inte säkert att göra det här.
- Hej, Henry. - Violet, ställ dig bakom mig.
Du får den inte utan att slåss för den.
Synd att du kommer att förlora.
- Vad gör du här? - Föreståndaren bad mig laga den här.
- Det är ett kirurgiskt instrument. - Då kan jag väl fråga honom?
Nej! Gör inte det. Han gillar inte att bli störd.
Det är som sagt dags att träffa föreståndaren.
- Varför är jag här? - Förlåt att jag stör.
Läkaren försökte laga en trollstav som kom från fångarna.
- Så du gjorde det här? - Läkaren försökte fly.
- Jag hade inget val. - Du känner till reglerna.
Ingen skadar dr Jekyll.
Förutom jag.
Vilken röra. Doktorn har inte vågat komma hit på ett bra tag.
Han måste tro att fångarna kan hjälpa honom.
Ska vi döda dem för säkerhets skull? Jag gör gärna det.
Ja, det gör du säkert. Men läkaren är nog nåt på spåren.
Stället de berättade om, Storybrooke...
Det kanske är svaret vi söker.
Menar du det? Kan det vara det rätta stället?
Vi har varit fast i det här landet för länge.
Det är på tiden att vi hittar ett hem.
Jag ska låta doktorn genomföra planen, men med en liten justering.
Doktorn är inte den enda som ska till Storybrooke.
Vi ska dit allihop.
- Henry! Mår du bra? - Mamma? Var är Violet?
- Jag är här. Jag mår bra. - Vad hände med er?
Farfar. Han har kristallen nu.
- Varför försökte du förinta magin? - Måste du verkligen fråga det?
Du fick chansen att vara lycklig, men magin tog det ifrån dig.
- Precis som med Daniel. - Henry...
Den onda drottningen kommer aldrig tillbaka. Oroa dig inte för mig.
Det gör jag inte. Det gjorde min andra mamma åt mig.
- Jag borde ha litat på Regina. - Men det gjorde du inte!
Du vet hur det går för oss. Varje gång vi verkar kunna vara lyckliga...
- ...kommer magin och förstör det. - Tycker du verkligen det?
Ifall ni har glömt det så tog magin ifrån mig min pappa.
Och den tog Violets mamma.
Jag vet inte vad jag skulle göra om den tog nån av er.
- Henry... - Sluta! Sluta bara.
Vad gjorde du här, Henry?
Jag följde i min pappas fotspår för att se hur man förintar magi.
Men vi hittade inget. Det var slöseri med tid.
Vad gör vi nu? Henrys farfar har ju kristallen.
Vi måste hitta honom.
- Ge mig din hand. - Hjälper det oss att hitta honom?
Vi får reda på om han är i New York.
- Varför funkar det inte? - Vår magi är borta.
Kristallen! Gold måste ha gjort nåt med den.
- Vad i helvete gör han? - Han ger inte tillbaka magin.
Han kommer att behålla den själv.
Vi får göra det på gammaldags vis.
- Kallar du på portalen? - Tyst!
Är det så här vi kommer till Storybrooke?
- Nej. Du måste tänka större. - Vad är det vi gör, då?
Vi tar nåt som ger oss kraften vi behöver.
När jag väcker dig tror jag att du äntligen kommer att förstå-
- att allt jag har gjort var för dig och vårt barn.
Sen ska jag ge dig det du alltid har velat ha, Belle.
Jag ska visa dig världen.
En portal!
Belle!
Jag förstår inte. Hur ska asken hjälpa oss?
Asken är inte det viktiga, utan det som är i den.
Eller snarare "den".
Om Den onde vill se sin fru igen-
- så måste han göra precis som jag säger.
Du blev nästan fri. Tråkigt att det inte funkade.
Grejen med dig, Hyde, är att du inte är så smart som du tror.
Är du dum? Tror du det funkar när min magi inte gör det?
- Att göra ingenting är din uppgift! - Jag kan skicka dig till Underjorden!
Lägg av! Trädgårdsmästaren lovade att laga trollstaven.
Tyvärr lyckades jag bara med hälften av löftet.
Va? Var är trollstaven?
Jag lagade den, men föreståndaren tog den. Men jag har nåt.
Biträdet har visst druckit för mycket whiskey.
Vi behöver trollstaven. Vet du var föreståndaren är?
Nej, men innan vi hittar honom måste vi kunna besegra honom.
Han är mäktig. Jag har kanske ett sätt, men det är farligt.
Det har inte hindrat oss förut.
Jag har varit till helvetet och kommit tillbaka. Jag är inte rädd.
Följ mig, då.
Fasen!
Var är vi?
- Det är som om alla världar var här. - Det är en bra gissning.
Det här landet är en tillflyktsort för utstötta.
De har flytt sina problem för att leva i trygghet här.
Vad har de flytt från?
Det finns många orsaker. Alla har sin historia.
Det är de oberättade historiernas land.
Ironiskt, med tanke på att landet är fyllt av historier.
Kanske, men vi måste tänka på vår egen historia nu.
Det är bäst att den slutar med att vi tar oss till vår värld.
Henry, stanna. Dina mammor bad dig vänta på biblioteket.
Sen när bryr du dig om det?
Du har rymt med mig och du har ljugit om den mörka graalen.
Jag vet att du är rädd. Om du tror det här är det bästa hjälper jag dig.
Tack.
Hoppas du har en bra plan, för vi har inte magi.
Och vi vet inte var din farfar är.
Jag tror faktiskt jag vet det.
Stå inte bara där.
Här är er middag, sir. Spaghetti bolognese.
Förlåt. Köket måste ha gjort fel. Jag ska fixa det.
Det behövs inte. Maten är irrelevant.
- Är det äkta silver? - Ja.
Du kan gå.
Förresten, det var en sak till.
Det kan bli stökigt här.
STÖR EJ
Gold kanske har magi, men han är inte diskret.
Vi borde be Henry stanna där han är.
Det hade funkat om jag inte hade bränt hans mobil.
Vad fasen? Mormor skriver att nåt har hänt i Storybrooke.
Mina föräldrar, Krok och din syster drogs in i en portal.
De försvann med trollstaven och kom aldrig tillbaka.
Regina?
- Vi måste få hem dem. - Ja, så vi måste ta tillbaka magin.
- Vi behöver en plan. - Jag har min knytnäve.
Och Gold har en näsa. Jag kan göra det ensam.
Jag vill också hjälpa min familj, men vi måste vara smarta.
- Såg du inte skylten? - Vi måste prata i enrum.
Frälsaren vet inte ens att jag är här.
Vad får dig att tro att jag vill prata med dig?
Ovädersmolnen säger mig att du inte har klarat att väcka Belle än.
Och du har uppenbarligen försökt.
Det verkar som om du behöver hjälp av din bästa elev.
Ja, men vi vet att det inte var du. Min bästa elev var en drottning.
Du har begravt henne under lager av smakfull bomull och goda avsikter.
Tänk om jag är redo att släppa ut henne?
Jag är trött på att förlora alla jag bryr mig om.
- Vad har förändrats? - Zelena, hon är illa ute.
De övertalade henne att använda trollstaven och nu är de fast-
-i en annan värld.
Varför skulle jag hjälpa Zelena?
För att du behöver mig. Du behöver den onda drottningen.
Jag vill inte förlora någon mer som jag älskar.
Inte efter det som hände med Robin Hood.
Kanske du har rätt. Kanske vi kan hjälpa varandra.
Får jag? Då ska vi prata om hur vi ska hitta din syster.
Jag bodde här när jag var läkare på sjukhuset.
Inte så många pigor med oberättade historier.
- Vad är det? - Ett serum.
Det separerar gott och ont i människor.
- Med det ska vi slå föreståndaren. - Jag ser inget gott i honom.
Det finns det, och det goda har kämpat för att komma fram-
-men det har inte gått förrän nu.
- Blomman är från din trädgård. - Ja, det är den sista ingrediensen.
- Han visste inte att jag odlade den. - Jo! - Backa!
- Du var ju full. - Jag lät dig göra klart ditt serum.
Då ska vi visa föreståndaren vad du har gjort.
Ta er härifrån! Spring!
Jag vet vilken historia han är ifrån.
- Dr Jekyll, så han är... - Mr Hyde.
- Vem är mr Hyde? - Skjut först, fråga senare.
- Jekyll hade rätt. Spring! - Nej.
Skål för att hjälpa varandra igen.
- Var är Belle? - Hon blev tagen.
Eller, Pandoras ask, där hon låg, blev tagen.
- Hur? - Det visste jag inte förrän du kom.
Det var Trollkarlens trollstav.
Zelena är fången, för nån har tagit den ifrån henne.
De är båda i samma värld, och vi ska hitta den, Ers majestät.
Varsågod och ta en drink, miss Swan.
Nej, tack.
- Du visste. - Självklart.
Du har förändrats, Regina.
Att du förlorar en man driver dig inte till vansinne längre.
Det är sån du är nu. Du känner skam och är svag.
Jag släppte bara in dig för att jag behövde den här.
Något som tillhörde Zelena, så du kan hitta dem.
Precis. Och nu när jag har det behöver jag inte er.
- Gold! - Sluta!
- Ut, Henry. Du kan inte göra nåt. - Jo, det kan jag.
Nej.
Henry...
Vad har du gjort?
Jag förintade magin.
Poole, du borde gå in i det andra rummet.
Vad trevligt att äntligen få träffa dig, doktorn.
Hyde...
Jag har hört mycket om dig.
Du är en ännu större besvikelse i verkligheten.
Du är så svag och patetisk.
Jag blev imponerad av att du hade modet att göra färdigt ditt serum.
Jag hade inget val. Att vara med dig höll på att förinta mig.
Men ser du inte hur ironiskt det är?
Att vara åtskilda...
...är vad som kommer att förinta dig.
Jag tror inte det, kompis!
Det har jag väntat på.
Doktorn!
- Ni skulle ju springa. - Du riskerade allt för oss.
- Jag hade gärna sprungit. - Nu ska jag döda er alla.
Låt den vara! Vi behöver den inte längre.
Vi vill inte vara här när han vaknar.
- Förstår du vad du har gjort? - Ja, du kan inte skada nån nu.
Du förhindrade att jag räddade Belle.
För att inte nämna din familj som är fast i samma värld.
Vad snackar han om?
David, Snö, Krok och Zelena är i en annan värld just nu.
Tack vare dig kan vi inte hjälpa dem att komma tillbaka.
Det var nödvändigt. Det är inte mitt fel, det är ditt.
Jag ser till att han inte går långt bort.
Henry tog bort Storybrookes magi. Vad hände med den?
Storybrooke klarade 28 år utan magi, det klarar några till.
- Du sa att den skulle förintas. - För att motivera dig att hitta din son.
Ska vi ringa polisen och se hur han klarar sig i fängelset?
Bara jag kan hitta den som kanske har magi.
- Du sa att det inte finns magi här. - Ja och nej.
- Lägg av! Vem har magi? - Vi måste lära oss att samarbeta.
Jag ser till att Gold inte rör kristallen. Du får hitta Henry.
- Hej. Kan du ursäkta oss? - Självklart.
- Hur hittade du mig? - Vi brukade gå hit när du var ledsen.
Jag gav dig ett mynt och sa att du kunde önska bort problemen.
Vill du prova?
Ledsen, men det kommer inte att hjälpa nu.
När vi bodde här fanns det ingen magi.
Vi visste inte ens om att det fanns magi, och vi var lyckliga.
Ja, och jag skulle inte byta bort den tiden för nåt i världen.
- Men då var det bara vi två. - Ja, och det var därför jag trodde...
...att vi alla kunde bli lyckliga utan magi i Storybrooke.
Men på grund av vad jag gjorde får vi aldrig se halva familjen igen.
Det vet vi inte. Din mamma och Gold försöker hitta en lösning.
Ska vi se om de lyckas?
Varför trodde du inte på mig när jag sa att jag ville hjälpa dig?
Undrar du om du har gömt den onda drottningen så långt in-
-att jag inte trodde på det?
Låt mig ge dig ett vänligt råd.
Att avgränsa ondskan hjälper dig inte att bli kvinnan du vill vara.
- Det har funkat hittills. - Jaså?
Jag trodde att jag kunde avgränsa ett litet hörn av själen för ondskan.
Först för Baelfire och sen för Belle. Vet du varför det inte gick?
För att jag gillar ondskan. Jag är lika ond som jag är god.
Det är inte det ena eller det andra.
Jag är inte som du. Jag gillar inte ondskan.
Intala dig själv vad du vill-
- men innerst inne så är du den onda drottningen.
Ju längre du håller henne inlåst, desto mer kommer du att lida.
Vad är det här för ett ställe?
Var hälsade. Vad för er till min enkla butik?
Vi är ute efter nåt starkare än det du har i hyllorna.
Narkotika? Jag säljer bara örter.
Det tror jag inte. - Regina, det här är draken.
Fint att du andas igen. Min fars lakej besökte visst dig.
Peter Pan var mäktig, men jag är seg.
Jag antar att du vill ha något, Rumpelstiltskin.
Jag hjälper dessvärre inte dem som är så fulla av ondska.
- Gold, det här är slöseri med tid. - Men dig kan jag hjälpa.
Jag ser en ädel kamp djupt inne i din själ, Regina.
En kamp mellan gott och ont, och därför ska jag försöka hjälpa dig.
Det är viktigt att du vinner, för allas vår skull.
Titta!
- Var är de? - I trubbel.
Vi måste dit och hjälpa dem.
Tyvärr är det bortom mina krafter att öppna en portal till den världen.
Ge inte upp. Min familj är illa ute.
Jag har gjort allt jag kan.
Men det har inte du.
- Jag? - Allihop.
Han förintade Storybrookes magi, men inte världens.
Jaså? Det heter ju "Landet utan magi".
Ja, för det är så det verkar.
Det finns magi överallt om man är villig att se den.
Det liknar nåt som en vän sa för länge sen.
August? Ja.
Jag vet vem du är. Du är Frälsaren.
Om du vill hitta magi ska du komma ihåg det han lärde dig.
Man måste tro.
Hur ska vi göra det?
Att säga att man tror räcker inte.
Jag vet hur vi ska göra det.
- Hur ska den hjälpa oss? - Det finns magi i den.
Varje gång nån önskar sig något.
Att slänga mynt i en fontän är nog inte vad draken pratar om.
Med all respekt, farfar, så tror jag det var precis vad han menade.
Mamma, när vi bodde i New York, minns du sista gången du tog hit mig?
Jag vet inte. Du var ledsen över nåt.
- Kanske nåt i skolan? - Det var på grund av dig.
Jag önskade att vår familj skulle bli hel.
Vad hände några dagar senare?
Krok kom och tog oss till Storybrooke.
- Och vi återförenades med familjen. - Det fanns magi här...
...men det visste vi inte. Vi måste bara önska att de var tillbaka.
Jag önskar att vi återförenas med vår familj.
Kom igen, det kan inte bara vara jag. Önska er något.
Det kommer att funka. Jag lovar.
Emma! Såg du det?
Ibland överraskar pojken mig.
Vi behöver mer.
Hyde kan vara var som helst.
Finns det en anledning till att ditt onda alter ego inte ser ut som du?
Alla ser sin värsta sida på sitt sätt.
Vissa ser en spegelbild, andra ser ett monster.
Försök med en aggressiv kanin nästa gång.
Vi måste hitta vägen ut.
Hitåt!
- Seriöst... - Kom igen!
Folk i New York!
Jag heter Henry Mills, och jag behöver er hjälp.
Min familj är i fara, men vi kan rädda dem med magi.
Det låter galet, men magi är verkligt. Den finns runt oss.
Ni måste bara vara villiga att se den och tro på den.
Jag vet hur svårt det är. Jag lät min egen tro vackla en gång.
Men jag hade fel.
Vi behöver magi. Den kan göra världen till ett bättre ställe.
Jag vet att det verkar omöjligt, men tänk!
Vid något tillfälle har ni alla trott.
Och vid nåt tillfälle lämnade ni det bakom er.
Men ni kan få tillbaka det, om ni bara tror.
Vad säger ni? Vill ni önska något för oss-
- och hjälpa oss att få tillbaka magi i världen?
Önska er bara något! Kom igen!
Han återupplivar faktiskt magin.
Vad var det jag sa?
Mynt?
Inte mynt, David. Önskningar.
Jag bryr mig inte om vem som önskar. Nu drar vi!
Pappa!
Mamma!
- Jag visste att du skulle hitta oss. - Det var inte jag, det var Henry.
- Henry. - De tror det var ett trick.
- De tror att det inte var verkligt. - Det är okej, Henry.
Det är bara så de förstår. Men för ett ögonblick så trodde de.
För ett ögonblick klarade du det omöjliga. Du fick världen att tro.
Du kämpar fortfarande mot din bättre halva.
Och du misslyckas.
- Så du kom genom portalen. - Jag tar vara på möjligheter.
Självklart. Och nu när du äntligen är här, Rumpelstiltskin-
- så ska du hjälpa mig att vinna den kampen.
Om du vill se din fru eller ditt ofödda barn igen...
...så måste du göra som jag säger.
Det enda avtal vi ska ingå är att du ger mig asken.
Då antar jag att du får leva.
Jag kan hjälpa dig att väcka Belle.
- Vad sa du? - Jag vet om sömnförbannelsen.
Jag kan ge dig informationen som kan väcka henne.
Du ljuger för att rädda dig själv.
Jaså?
Jag har vakat över många från olika världar.
Jag har lärt mig mycket. Det finns ett ställe som har svaret du söker.
Var?
Jag tror det är på tiden att vi diskuterar ett avtal.
Jag kan inte tacka er nog för att ni räddade mig.
Nu när jag slipper monstret kan jag börja om i Storybrooke.
Krokodilen är borta.
Gold måste ha tagit sig igenom portalen.
Var är Regina?
Hon ville vara ensam, men sa inte varför.
Är det på grund av ert gräl?
Nej, vi löste det. Jag vet vad det är. Det är nåt större.
Hej.
Tänkte att du ville ha nåt värmande.
Jag gillar inte varm choklad med kanel.
Jag vet.
Emma sa vad som besvärar dig.
Du behöver inte göra det ensam.
Jag måste nog det. För att hålla den onda drottningen i schack-
- måste jag vara öppen för ett liv med smärta och lidande.
Och om jag inte håller henne i schack...
- Det får inte ske. - Vi måste kunna göra nåt.
Nej.
Vid fontänen önskade jag att den onda drottningen skulle försvinna-
- så att jag kan bli fri från allt hon gjorde.
Allt jag gjorde.
Vi förlåter dig. Det vet du.
Problemet är att så länge hon finns i mig så spelar det ingen roll.
Hennes bagage, hennes karma...
Kalla det vad du vill, men det kommer alltid att finnas där.
Ännu en värdelös önskning.
Du vill ha en nystart.
Jag är inte säker, Regina, men kanske din önskan kan gå i uppfyllelse.
Hur?
Jekyll hittade ett sätt. Han tog den innan vi flydde från labbet.
Det är serumet som skilde honom från Hyde.
- Det finns en dos kvar. - Tror du det funkar på mig?
Det kan vara slutet för den onda drottningen-
- om du är säker på att det är vad du vill.
- Jag vill att hon ska försvinna. - Bli av med henne.
Låt oss bli familjen som det var meningen att vi skulle bli.
Gå ner.
För ett ögonblick förlorar hon sin magi.
- Då har du din chans. Tveka inte. - Uppfattat. Gå nu.
- Jag stannar kvar. - Jag med.
Jag var med när den onda drottningen föddes. Jag hjälpte henne hit.
Jag vill se dig göra slut på henne.
Var beredda på att backa.
Jag tror vi kommer att träffa en arg drottning och hon gillar inte dig.
- Emma? - Jag är redo.
Se vad du har blivit!
Regina, nu har du din chans. Förinta henne.
Ska du förinta mig? Du har inte det som krävs.
- Regina... - Du är svag.
Oavsett vad du gör så kan du inte förstöra vårt mörker.
Innerst inne vet du sanningen.
Du behöver mig.
Nej, det gör jag inte.
Förlåt.
- Hem, ljuva hem. - Och i ett stycke.
Jag måste gå, Henry. Jag måste prata med pappa.
Lycka till. Förlåt om du är i trubbel för att du missade resan till Camelot.
Det går bra.
Det är nåt jag inte har berättat.
Pappa åkte inte tillbaka, för han är inte från Camelot.
- Han hamnade bara där. - Jag förstår inte.
Han är ursprungligen härifrån.
- Från Connecticut. - Va?
Han kände sig aldrig hemma i Camelot, men var glad att jag föddes där.
Att vara en Connecticut-yankee vid kung Arturs hov är inte toppen.
Jag trivs här.
- Seriöst? - Så Operation blandband funkade?
Kom igen, vi måste befria magin från den här.
- Vad fint! - Följ mig. Vi ska visa dig runt.
- Först ska vi till Mormors. - Killian?
Känner du dig skyldig för att jag är här?
Nej, men efter allt vi har gått igenom.
Ondska, Hades, separation i olika världar...
Jag ville bara säga nåt...
...när vi inte är mitt i en strid eller står inför döden...
...när saker är normala.
Vadå, Swan?
Jag älskar dig.
Du förintade den onda drottningen, mamma. Hur känner du dig?
Fri.
Nu ska vi se till att ingen kan stjäla den igen.
Tack för det.
Att sitta fast i en by utan magi vore barbariskt.
Mr Hyde, hur kom ni hit?
Gold. Han ingick ett avtal med dig, eller hur?
Ja.
Jag gav honom information i utbyte mot Storybrooke.
- Ursäkta? - Storybrooke är mitt nu.
Och jag tog med några vänner.
Jag har letat efter ett sånt här ställe ett bra tag.
Ett ställe där alla glömda historier kan utspelas.
Nu när de är här så är det precis vad som ska ske.
Hör på, mr Hyde.
Jag vet hur er historia slutar. Ni förlorar.
Jag skulle inte vara så säker, Regina.
Trots det du tror-
- så är ondskan inte så lätt att förinta som du tror.
- Den onda drottningen... - Regina borde aldrig ha släppt ut mig.
- Vad gör du här? - Jag vill få rätsida på det hela.
Du hade rätt om en sak, Draken.
Det rasade en strid inom Regina, och hon kanske vann slaget...
...men det här är ett krig.
Och det har precis börjat.
Drottningen är tillbaka!